ХЛЯБЪТ НА ЖИВОТА
КРАКОВ, 1942
Нацистката окупация на Полша
Бях само на единадесет, когато разбрах колко е опасно да си евреин.
Един ден татко ме повика в кабинета си.
Каза, че трябва да се разделим, за да оцелеем.
Започнах да уча молитвите, за да мога да мина за католик.
Уверяваше ме, че бог ще разбере.
Когато въведе системата с гардероба, с мама се скараха.
Веднъж го чух да плаче.
Наистина ли причастието е с вкус на плът и кръв?
Света Богородице... Не се пускай, докато не я кажеш.
Света Богородице, смили се над нас. Бог е с теб.
Благословена си ти сред жените.
Благословен е плодът на твоята утроба - Исус.
Божия майко, моли се за нас сега и за смъртта ни после.
Не! Не така! Трябва да бъдеш силен.
Донесох картофите.
Ръцете ми са изтръпнали.
Не ме карай да я повтарям.
Макс!
Той е тук. Каза, че ще дойде в четвъртък.
Иска да го вземе още сега!
Какво става? - Налага се да го отведа веднага.
Чакайте... - Няма време. После ще бъде късно.
Невъзможно. Багажът не е готов. - Професоре, да или не?
Носите ли кръщелните? - Свещеникът направи и за тримата.
Ромек!
Събери малко дрехи! Бързо!
Никъде няма да ходи! - Пусни го!
Ромек, престани! Трябва да заминеш!
Моля ви! Нека остана!
Пуснете ме!
Влизай в чувала, момче!
Татко, нека остана! - Ромек, моля те!
Татко!
Стой! Проверка!
Какво караш отзад? - Картофи.
Дръжте го! Той е евреин!
Ето го!
Хайде, изчезвай!
Слава на Бога.
Това ли е момчето? - Да.
Отче! - О, не.
Отче, тази жена ме влудява. Трябва да говорите с нея.
Непрекъснато повторя, че воня. - Време е да се изкъпеш в реката.
Не мога да плувам. - Не те карам да плуваш.
Господин Липа каза, че немците обичат да убиват и ядат много.
Взели са на поляците почти всички крави, кози и прасета...
Владек, отвори портата!
Здравей, съседе. - Здравей.
Имате гост. - Син е на братовчедка на жена ми.
Домът им е разрушен. Ще остане няколко месеца.
Какви благородни черти! Прилича на скъпа... музикална кутия.
Владек, побързай!
Добре, че господин Липа умееше да лъже.
Каза да се представям за техен роднина от Краков.
Казва се Ромек.
Владек, кажи молитвата.
Благослови ни... благослови ни...
Благослови ни с тези... с тези...
Благослови ни за...
Защо не накарате него? - Не. Ти я кажи.
Благослови ни, Боже, с твоите щедри дарове...
...получени по милостта на Исус Христос, нашия Бог.
Амин.
После иди в каменоломната и измий каруцата за неделната литургия.
Татко, може ли да му покажа прасето?
Какво? - Може ли да му покажа прасето?
След обяда.
Ромек, ела.
Слушай, момче, не казвай на никого за прасето. Ясно ли е?
Не беше много разумно да крие прасе и евреин в къщата си.
Ако немците намерят прасето...
Ще ни убият заради него. - Само няколко месеца.
Владек, нито думичка за това на Толо.
Заради скритото прасе немците имаха право да ги разстрелят.
Мария! Толо!
Не, Владек! Престани! Стига!
Пира, остави го! - Пира! Престани!
Мама казваше, че целият свят се е побъркал.
2 плюс 2 можеше да бъде равно на 7, или дори на сто. Но никога на 4.
Правилните отговори бяха опасни. Децата също.
Особено Мария, приятелката на Владек. Както и Робал и Пира...
Вижте! Братовчедът на Владек ни шпионира! Да го хванем!
Бива си го. Хайде да го обесим!
Стига, момчета. Пуснете го!
Къде е Ромек?
Толо?
В кочината.
Защо? - Владек го затвори.
Бягайте да го пуснете. Веднага!
Престанете!
Вие двамата трябва да се сприятелите! Ясно ли ви е?
Отговаряйте!
Довечера ще спите заедно.
Брат ми може да ти счупи носа. Владек, покажи му!
Ако татко не ме беше спрял, щеше да си го получиш.
Ще те убия!
Ела да легнеш при мен.
Пак сънува кошмари. - Млъквай!
По цял ден не подгъва крак, а нощем не може да спи.
Още е много глупав.
Не е лоша. Сочна като праскова.
В неделя отидох на църква за пръв път в живота си.
Умирах от страх. Знаех, че децата ще бъдат там.
Ако се замислите за хората, с които се е обградил Исус...
...всичките са били отрепки. - Отрепки!
Имаме голям късмет, че сме живи.
Който ходи редовно до тоалетната, трябва да бъде благодарен. Но...
Нима се усмихвате като това дете? Не.
Непрекъснато мърморите и се оплаквате.
Тъпчете се с храната, която приготвят жените ви.
Как може да сте толкова неблагодарни?
Как може да сте толкова непризнателни към Бога?
От днес започвам уроци по вероучение.
Някои от вас, поради войната, още не са взели първото си причастие.
Владек, Пира... Мария, Ромек, и ти, Толо.
Заповядайте на първия урок. Днес следобед, след литургията.
Ако не дойдете, лошо ви се пише.
Какво е светото причастие? - Нафора.
Толо смята, че е нафора.
Владек, ти как мислиш?
Ромек?
Приемане на тялото и кръвта Христови.
Браво, Ромек. - Хей, Исусе!
Някой има ли нож?
Пира?
Да не мислите, че онова, което пия всяка неделя на олтара е вино?
Не. Пия кръвта на Исус.
Не ям нафора, а тялото Христово.
Сега ще ми върнете ли ножа?
Отче! Немците са при Батилин! Търсят прасета!
Не стреляйте!
Отче, ще ни убият! - Не!
Господин офицер, моля ви. Вземете прасетата и им простете.
Хвани прасетата.
Какво? - Хвани прасетата.
За всяко уловено прасе ще пощадя по един живот.
Понижавам те в свинар.
Имаш... една минута на прасе.
Започвай!
Остава ти още една минута.
Хайде, ела.
Защо Мария избяга?
Убиха родителите й пред очите й. Понякога се държи странно.
Ходи ли при влаковете? - Не е твоя работа. Заспивай.
Какви влакове?
Не мога да ти кажа.
Защо? - Защото Владек ми забрани.
В деня след убийството на нивата видях свещеника в хамбара.
Мисля, че спореше с Бога.
Хей, Толо!
Виждал ли си братовчед си и преди? - Не.
Защо не си при родителите си, момче?
Преди няколко седмици бомбардираха дома ни.
Родителите ми...
Раниха мама. Сега другите роднини се грижат за нея.
Трябва да бъдеш със семейството си.
Един ден свещеникът измисли нова игра.
Именно тя наведе Толо на много интересни заключения...
Хайде да поиграем една игра.
Владек, вземи тези пръчки.
На тях са написани имената на апостолите. Много са.
Изберете си по двама и проучете живота им.
Поставете се на тяхно място.
Прочетете тази книга. Има картинки.
За малко да хванете прасетата, отче.
Какво каза? - За малко да ги хванете.
Ние ви видяхме.
Махай се! Исус не е играл с момичета.
Глупости, Владек! Оставам!
Пропуснал е една. Да напишем името на Исус!
Не каза нищо за Исус. - Без него нямаше да има апостоли.
Дай ми пръчката на Исус! Дай ми я!
Добре! Тази е на Исус. Доволен ли си?
Всички ще теглим едновременно. Затворете очи.
И без да хитрувате!
Върни пръчката!
Взела е Юда, предателя! Задръж си я!
У кого е пръчката на Исус? - У мен.
Трябваше аз да я изтегля! - Върни я!
Няма! - Тогава ще трябва да те разпънем.
Добре. - Нощем, когато е тъмно и студено.
Не ме е страх. Владек повече няма да ме хвърля в реката...
...и няма да ме пердаши. Аз съм Исус!
Толо попита защо Исус е решил да умре.
За да спаси хората, отговорих аз. Мисля, че отговорът му хареса.
Удряй с всичка сила! - Не, не искам.
Боли!
Какво правиш?
Знам какво правят. Играят си на Исус.
Ако се поупражняваш, скоро ще свикнеш с болката.
Как да се упражнявам? - Като си сложиш ръката в огъня.
Или да тичаш гол под дъжда.
Или... да си направиш венец от рози и да го носиш на главата си.
Пира, ела тук!
Престани, пиян си! - Млъквай!
Искам да поговоря със съседа. Гниечо!
Слава на Бога. - Слава на Бога.
Съседе... трябва да внимаваме. Немците са навсякъде.
Убиха Батилин. - Знам.
Наздраве.
Ти си най-красивата жена в селото.
Извинявай, душичке. Ти също си красива, но по свои начин.
Късметлия. Красива жена, хубава ферма, симпатичен братовчед...
Затова ли си дошъл? - Да се прибираме!
Гниечо, не си направил някоя глупост, заради която да ни избият?
Нали? - Хайде! Тръгвай!
Отче, Владек каза, че Исус не е играл с момичета.
Вярно ли е?
Двамата още ли сте... приятели?
Някога... целувала ли си го?
Не бива да имаш грехове, когато вземеш първото си причастие.
Трябва да бъдеш чиста.
Чувала ли си за Мария Магдалена? - Не.
Прочети за нея.
Професор Пира, къде е роден Исус? - Във Ватикана.
Значи е бил... италианец? - Да, отче.
Не. Евреин.
Бил е евреин.
Евреин?!
Тихо!
Ставайте!
Имам идея. Ще прекарам един час в хамбара с любимия си.
После, когато изляза, вие ще ме пребиете с камъни.
Готови ли сте?
Забрави!
Исках да викам за помощ, но беше късно.
Какво правят? -Лежат голи един върху друг.
Отвратително!
Искаш ли да ме видиш?
Може ли аз да погледна?
Не.
Защо?
Така.
Показа ли ти?
Виждал съм я поне двадесет пъти. - Защо не ми попречи да вляза там?
Страхливец! Между нас е свършено!
Войнико! Евреин!
Владек, откачи ли?! Престани!
Момент!
Какво каза?
Евреин. - Къде е евреинът?
Аз съм евреин.
Така ли?
Да. - Не е вярно. Шегува се.
Ханс! Побързай! Горещо ми е!
Идвам!
Толо, свали си шапката.
Свали си шапката!
Свали шапката!
Вещица! - Какво каза? Гниечо!
Крайно време е да те напердаша!
Остави ме! - Гниечо! Поговори със сина си!
Виж какво има на главата! - Свали шапката!
Толо, свали шапката! Свали я!
Защо правиш това?
Отначало слагах по един камък за всеки ден от престоя си.
Времето минаваше, камъните се трупаха... а никои не идваше.
Довечера ще продам прасето. - Защо?
Може да ни докара някоя беля. Клуба ще дойде с мен.
От месеци се навърта наоколо. Иска да се отърва от прасето.
Намерил е купувач в града.
Недей.
Хайде, Ромек, трябва само да го натиснеш по стомаха.
Готов ли си? Сега!
По-силно!
Тази нощ сънува големи кошмари.
О, не... О, да!
О, не... Да!
Хайде, бутай!
Тихо!
Да тръгваме!
До сутринта ще се върна.
Господин Липа беше като татко. Правеше всичко за семейството си.
Пази се! - Добре.
Ставай!
Ставай! Децата са тук! - Мамо, престани!
Не!
Не знам как се случи. Тръгна с мъжа, които купи прасето.
Чаках няколко часа и започнах да го търся.
Казаха, че немците са убили някого. Открих го в канавката.
Качих го в каруцата и това е. - Ами парите?
Къде са парите? - Проверих. Не са у него.
Глупак такъв!
Ставай!
Слава на Бога. - Слава на Бога.
Грижи се за Толо. Той толкова те обича.
Толо утешаваше майка си, но така и не заплака.
После, в нощта след погребението, направи нещо много странно.
Толо!
Какво правиш?
Толо, Толо, моля те! - Пусни ме!
Толо! Спри! Луд ли си? - Оставете ме на мира!
Трябва да се упражнявам!
Пуснете ме! - Това не е игра!
Толо!
Толо, ще се разболееш!
Ромек, какво става?
Какво си му направил? - Тичаше под дъжда.
Защо го пусна? - Не съм. Излязох да го прибера.
Какво? Казах ти да се грижиш за него!
Това беше единственото ти задължение!
Махай се! Вън! Вън, казах!
Ромек, не си отивай!
Мамо, спри го! - Миличък, пак ще се разболееш...
Проклети да сте! Всичките!
Какво има?
Владек ли ти направи нещо?
Изгониха ме.
Кой е този?
Спокойно, полусляпа е. - Ела тук, момче.
По-близо.
Градско дете...
Легни до мен.
Подгизнал си.
Мария ми вдъхваше сигурност. - Погледни ме.
Миришеше на ягоди. Това ми напомняше за мама.
Владек идва.
Не се бой. Аз ще се оправям с него.
Защо си дошъл? - Искам да говоря с Ромек.
Не е тук.
Ромек, Толо е тежко болен. Трябва да се върнеш.
Помоли да събера децата. Настоява да те види.
Ромек!
Мамо, остави ни.
Какво?
Моля те, мамо.
Ромек...
...съжалявам.
Имам план.
Всички трябва да участвате. Когато настъпи онази нощ...
Каква нощ?
Онази нощ... Ще остана на дървото...
...чак до сутринта. Тогава всичките...
...ще се върнат при нас. - Кои?
Всичките. - Кои, Толо?
Татко...
Твоят баща... и твоят също, Ромек.
Трябва само да се... изкъпем заедно.
Да се покръстим.
Да се покръстим заедно. Да бъдем готови.
Съгласете се, моля ви.
Да, Толо.
Няма да си пъхна главата вътре! - Така трябва. Обеща на Толо.
Застани встрани.
Моля те.
Наведи се. Искам да те целуна. - О, не.
Треперите от студ...
...край тази свята река. Може да настинете. Чуйте ме...
Не забравяйте, че всички потопихте главата си. Сега ще ме следвате.
Ще понеса страданията заради вас.
Скоро всичко ще се оправи. - Браво на теб.
Владек, ела!
Това е Робал. - Ходили са при влаковете.
Стоях настрана от Клуба, но не успях да избягам от синовете му.
Виж ти... господин апостолът закъснява.
Не ми се играе повече на този игра.
Робал каза, че е глупава.
Какво искате? Да спрете войната? - Ти обеща!
Накарай зъба ми да порасне! Веднага!
Качи се по-нагоре!
Затвори очи.
Зли демони, които пречите на зъба, вървете си!
Нищо.
Самохвалко! Един най-обикновен зъб!
Нарочно го направи, джудже такова!
Ако си тръгнеш, не се връщай! - Довиждане! Робал беше прав!
Две момчета... едно момиче...
...и лигльо, който се мисли за Исус.
Пира! Не си отивай! Обичам те!
Престани! Не ме докосвай!
Ти не си Исус!
Трябва да те качат на влаковете! - Ромек, с главата!
Носът ми... носът ми...
Пира!
Пира! Не си отивай!
Счупи ми носа!
Пира!
Реших да отида сам.
Разправяха, че превозват евреите само в едната посока.
Баща ти успя ли да скочи? - Да.
Кой е там? Татко?
Ти ли си? - Сторило ти се е.
Ходил си при влаковете.
Имаше ли избягали?
Да.
Вече ви обясних! Не знам какво се е случило, честна дума!
Гниечо му продаде прасето. Видях го!
Мъжът каза, че изобщо не е говорил с Гниечо.
Лъже!
Каза, че е купил прасето от друг. От селянин с мустаци като твоите.
И какво ще направиш? Ще ме издадеш ли?
На кого?
Ами онова момченце до нас? Колко ви платиха за него?
Махай се! Вън!
Отдавна ли си тук? - Клуба знае за мен.
Ще ме предаде ли? - Едва ли.
Какво ще стане с мен? - Не се тревожи. Ела.
Искам да ти покажа нещо.
Какво е това? - Нафора.
Искаш ли? - Не.
Спокойно, не става за причастие.
Това са крайчетата. Не освещавам изрезките.
Ние благословени ли сме, или сме като изрезките?
Хората са изрезки, Ромек. И все пак са благословени.
Но не всички... нали?
Батилин...
Жена му...
Бащата на Владек...
Родителите на Мария...
Снощи видях влаковете. Родителите ми няма да се върнат, нали?
Вероятно не.
Какво ще стане, ако не дойдат? - Ще дойдат.
Ами ако се разболеят или ги убият?
Ще останеш тук.
Събуй си обувките!
Добре, готово!
Какво правиш? - Ела с мен!
Хайде, до самия край!
Сега какво? - Заклевам се винаги да те обичам.
Не обичам Владек.
Радвам се, че дойде в селото и не те обесиха.
Харесвам носа ти, косата и кожата. Сега е твой ред. Не се пускай!
Заклевам се да работя много и да ти купя тонове парфюм.
Ще бъда твоят приятел... тоест, съпруг.
Винаги съм искала момче от града. - Ръцете ми!
Толо се зае със задачата да накара Бог да върне родителите ни.
Не знам защо не му попречихме...
По-силно!
Оставете ме сам.
Татко? Татко...
Разпънаха ме.
Джудже на дървото!
Как успя да се покатериш? Ребрата ти се броят. Нямате храна, а?
Какво искаш?
Хей, Робал, как са овцете?
Всички знаят. - Какви овце?
По-красиви са от момичетата. - Млъквай!
Престанете!
Накарайте я да млъкне! - Махай се!
Ако не бяха тъпите ви игрички, можехте да изкарате малко пари.
Разкарай се! - Ти си глупак, също като баща си.
Пусни ме, тъпако!
Хайде, да се махаме.
Прибираме се.
Владек, какво правиш? Недей!
Не пипай въжето! - Стига, Толо. Прибираме се.
Не ме развързвайте! Обещахте ми! Потопихте главите си в кофата!
Отрепки! Сега татко никога няма да се върне.
Ти го уби, Владек.
Моше!
Зита? - Тук съм.
Къде е Моше? - Скочи пръв. Загубих го.
Трябва да го намерим. Моше!
Благодаря.
Да бягаме!
По-бързо!
Стойте! Къде отивате?
Какво искаш? - В участъка всичко ще си кажете.
Нямаме пари. - Нямате ли?
Ако ни види тук, ще ни убие.
А злато или бижута? И това ли нямате?
Владек, почакай!
Клуба...
Клуба е убил баща ти. - Какво?
Чух го да се кара със свещеника. Свещеникът е ходил в града.
Клуба е продал прасето на онзи човек.
На майка ти ли е?
На нечия майка.
Какво имаше предвид с онова "на нечия майка"? Шпионираш ли ме?
Хайде, Ромек! Да вървим!
Стой!
Какво знаеш, еврейче?
Робал, престани! Стига! Достатъчно! Идиот такъв!
Млъквай, мръснице!
Да го хвърлим в реката!
Добре.
Какво правиш, Робал? - Махай се!
Изчезвай!
Владек! Владек!
Мария...
Ромек!
Пази се, синко. Трябва да се грижиш за майка си.
И за Толо. И за Ромек.
Баща ти щеше да се гордее с теб.
Да вървим.
Идваш ли?
Събуй си обувките!
Наведи си главата!
Хей, Робал!
Няма да посмееш.
Пъхни я в устата му. Накарай го да млъкне.
Ние останахме без баща. Твоят баща ще остане без син.
Владек, не!
За теб, татко.
Владек, дай пистолета.
Горе ръцете! - Ромек, бягай!
Чакайте! Не стреляйте!
Момчето обира евреите.
После ще ги съберем.
Ела тук!
Ела, ела.
Тук!
Колко пари изкара тази вечер?
Погледни ме!
Браво, полковник!
Искаш ли да се поразходим?
Ела.
Франц!
Спри!
Трябва да ти покажа нещо.
Хайде, ела с мен.
Когато ти дам знак, ще направиш същото като онова в гората. Ясно?
Ела с мен. През живота си не съм виждал такова нещо.
Погледни момчето! Ромек!
Сега!
Само гледай.
Свали си палтото!
По-бързо!
И жилетката!
Бива го, а?
Събуй си обувките!
Ела тук!
Млъквай! - Аз съм поляк! Не съм евреин!
Видя ли? Намерил е нещо.
Отлично.
Браво, момче.
Не съм евреин! Аз съм поляк!
Какво става там?
Не съм евреин! Поляк съм! - Той е поляк.
Доведете го!
Познавам го. Наистина е поляк.
Не съм евреин! Аз съм поляк!
Откъде го познаваш? - Помагаше ми.
В гората. - В гората ли?
Да видим...
Свали си панталона.
Свали си панталона!
Ела тук!
Извинявай, полковник. Съжалявам.
Продължавайте в същия дух. И, синко... вдигни си панталона.
Толо! - Дръжте го!
Какво правиш? - Русото момче ми е приятел!
Казва се Толо.
Той ми е брат!
Ела тук!
Познаваш ли онова момче? Познаваш ли го?
Той каза, че ти е брат. Вярно ли е?
Толо! Не!
Искаш ли да заминеш с тях?
Затваряй си устата!
Той ми е брат!
Не! Недей!
Толо!
Това е жертвеният агнец, който изкупи греховете на света.
Благословени онези, които сядат на трапезата му.
Тялото Христово. - Амин.
Ромек...
Тялото Христово. - Амин.
Никога няма да забравя Толо.
Нито добрината на онези, които ми помогнаха...
...да остана такъв, какъвто съм.
В ролите ХЕЙЛИ ДЖОУЕЛ ОЗМЪНТ
УИЛЯМ ДЕФО ЛИЪМ ХЕС
РИЧАРД БЕЙНЪЛ ОЛГА ФРИЧ и други
Музика ЯН КАЧМАРЕК
Оператор ПАВЕЛ ЕДЕЛМАН
Сценарист и режисьор ЮРЕК БОГАЙЕВИЧ
Превод Васила Йорданова
Субтитри Стефан Дучев